(Korišteni engleski titlovi u prijevodu)
Mama je li sve u redu?
Da, u redu sam.
Sigurno?
Da, sigurno.
Tako je tiho, zar ne?
Svibanj je. Nitko ne ide na obalu.
Samo mi.
Uvijek je bila gužva.
Znali smo dolaziti s tvojim ocem.
Voljeli smo kroasane.
I putovanje je tada duže trajalo. Cesta je bila tako uska.
Čekali smo da stignemo do ovdje da bi se malo rastegnuli.
I taj miris i dalje je isti.
Mora da je od drva.
Ne, mora da je od premaza ...
Ne.
Ne znam što je to.
Moguće da sve to umišljamo.
Sve to što nosimo u sebi.
A zbog čega?
Nije li tako?
Što?
To što pričam
Požurite, pobjeći će nam bus.
Je li to more, gospodine?
Da, zar nije lijepo? Skoro smo stigli.
Vi živite ovdje?
Ne, trebam se vratiti,
- Živim u Buenos Airesu. - Onda neće moći na kupanje!
Beba!
Dolazi ovamo! Prestani gnjaviti gospodina, on mora voziti.
Sve u redu, samo malo čavrljamo.
Ja idem na kupanje. Je li jako hladno?
Jako je hladno, ovo nije dobro doba godine za kupanje.
Nije ljeto.
- Jesi li na odmoru? - Ne, moja sestra je tu u posjeti svom ocu.
Njezin otac nije tvoj otac?
Ne, moja mama je prvo imala njezinog, drugog čovjeka, on je lokalni pekar.
Pekar?
Da.
Neću ići u školu tjedan dana. Učitelj mi je rekao da je u redu.
Mama je rekla da idemo svi skupa.
Jasno.
Sada kada znamo gdje Cholo živi, moja sestra ga može vidjeti.
- Cholo? - Da.
Vrati se mami, zove te.
Mogao bi biti trio,
klavir, flauta i čelo.
Marito, pazi na brzinu.
Uh, oprosti, oprosti.
Oprosti.
Spora vožnja je isto opasna.
Znam da ne želiš o tome pričati, ali ...
nisi nikad razmišljao o nekoj pomoći?
Nekome tko bi ti pomogao ...
da prebrodiš tu traumu.
Što?
A, sranje!
- Želiš da li izađem? - Ne, ne.
Ne, izaći ću i gurati te skroz do Sante Teresite.
Ok, voziti ću sporo da se osjećaš sigurno.
- Drugi put ću ti donijeti kacigu. - Ma ne pričaj sranja,
- Znaš što mi čini brzina. - U redu.
- Prekrasan je dan, kako da je ljeto. - Dobro, dobro ...
- Dobro ... - Idemo polako.
I dalje si prebacuješ zbog te nesreće.
Nosiš križ! Nitko ti ne može pomoći ...
Promijenimo temu.
Da ubiješ svoju trudnu ženu ...
da je ubiješ zbog prebrze vožnje ...
Kako je to?
Što pričaš?
Evo sada će reći.
To je bio trio Franza Webbera ...
- flauta, klavir i čelo. - Webberov trio. Bio si u pravu.
Sranje, opet plaćam pivo.
MANJE LOŠ SVIJET
Podigni prednji kraj.
- Je li ovako u redu? - Da, u redu je.
Jesmo li skoro stigli?
Samo još jedan blok.
Pomoći ću ti s torbom.
Gdje Cholo živi?
Nećemo tu ostati. Iznajmila sam apartman.
Zašto?
Bebi, molim te, zašuti na tren.
Prednji kraj je išao dolje, ja sam ga ispravio.
Išao je u stranu, vratio sam ga nazad, držao sam pravac.
Vidio sam da idem prebrzo, smanjio sam brzinu i ...
- Evo me tu. - Super!
- Stvarno ... - Mora da sam izgubio ...
- 3 kile. - Pa ...
- Taj tip ti je stvarno morao vjerovati. - O da ...
Ne puštaju te ako nisi spreman.
- Naposljetku i njihovi životi su u pitanju. - Da.
Znao samo, znao sam ...
znao sam da to mogu.
I ti u 55-toj.
Mogu letjeti, sranje!
- Hvala na vožnji, Mario. - Mogu te sutra pokupiti.
- Poslije vas. - Ne, ne ...
- Molim, samo naprijed - Prvo vi.
Nikako, molim ...
Tako.
Upali šibicu, pritisni dugme i drži.
Pričekaj plin ...
Kad smo kod toga, promijenila sam jutros kantu
Puna je. Uz to ... gledaj
Tu imaš nešto deterdženta, spužvu. Nije puno.
Stariji par koji je ovdje zadnji bio, ostavio je to za sobom.
Spavati ćeš s mamom.
Ti spavaš ovdje. Mama i ja ćemo u spavaćoj sobi.
- To nije spavaća soba. - Je, pogledaj.
Blagovaona preko dana, po noći ...
- Krevet. - Zašto, zato što ti to kažeš?
Ne, zato što je to tako.
Alberto mi je rekao, tvoj brat.
Naravno da znaš da ti je brat.
Stvarno sam blesava. Samo bih htjela pomoći.
Već si nam pomogla što si nam dopustila do budemo ovdje.
Tako ti je to.
Sve što znam ...
da je dobar čovjek. On je, kako da to kažem,
on je malo ...
Izgubljen. Ali svi ovdje ...
vole Chola.
Nakon svih tih godina pamtim tog čovjeka.
Trebali ste ga vidjeti.
Ukrcao se u Constituciónu.
Ne mogu reći je li bio pijan ili nešto.
- Krećemo li? - Sjedio je u drugom redu.
- Ćao. - Vidimo se.
Gledao je kroz prozor dirajući se za nos.
- Odlazite? - Vi idete.
Bio sam pospan, onda sam shvatio da plače.
Stvarno je bilo nešto.
Koja li je to bila godina?
Mora da je bila '80, '81, prošlo je neko vrijeme.
- I je li ostao ovdje u Mar de Ajó? - Mislim da je.
Postao je pekar.
Znao sam ga posjetiti kada bi došao na odmor s obitelji.
Kupio bi kruh ... Ne bi me prepoznao.
Cijelo vrijeme putovanja gledao je kroz prozor.
Ta curica je njegova kćer?
Ne ta mala, ona druga.
A gospođa mora da je njegova žena.
Kada smo stigli u Mar de Ajó, svi su izašli iz busa osim njega.
Pa sam mu rekao da siđe.
Ustao se i nije me ni pogledao.
I ostavio mi je poklon.
Poklon?
Popišao se po sjedalu.
Vidimo se sutra, Cholo.
A bilo je i vrijeme da ustaneš.
Koliko je sati?
Oko 10.
Što radiš? Daj se obuci, prehladiti ćeš se.
Dodaj mi kavu.
Kako se ti osjećaš?
Dobro.
Hajde.
Obuci se. Možeš se kasnije istuširati ...
Nisam uspjela pokrenuti bojler.
Pokušati ću kasnije.
"Pokušati ću kasnije".
Ona misli da sve može.
Prestani me gnjaviti.
- Je li to sve za jesti? - Da, ...
samo je ostalo par krekera.
Otići ću uskoro do pekare.
Mama ...
Da odem s tobom?
Ne, ostani s Bebom.
Što je?
Izgledaš jako lijepo.
Sretno, mama.
Zgužvati ćeš me.
Juan, mala peciva su otišla ...
- Trebao si prije doći. - A prije, dobro.
- Hvala. - 56 ... 56 ... 57
- 56, to sam ja gosp. Cholo, oprostite. - Miguel.
- Četvrtinu? - Da
Još nešto?
Šest kroasana.
Dobro.
Šest kroasana.
To je 2,20.
- 3 i 2 ... 5. - Hvala.
57. Ti si na redu Raquel.
Bio je veterinar. Rekao mi je za psa vaše kćeri.
Jadnik, svi ti tumori po njemu.
Tko bi rekao, a? Uz svu tu pažnju ...
Što ste rekli?
- Koja tragedija, pun je ... - Ah, da, ...
U pravu ste. Kao i obično?
Malo su hrskavi, baš kako ih vaš suprug voli.
Nešto nije u redu, gospođo?
Ne osjećate se dobro?
Da pozovem doktora?
- Tko je to? - Makni se.
Dišite duboko.
Znaš li tko je to?
- Ona o kojoj sam ti pričala. - Nemoguće.
To je ona.
Floria mi je rekla da je stigla jučer sa svojim kćerima.
Jadna stvorenja.
- Moguće da ih je povela da bi ucijenila Chola. - Kako ti to znaš?
Ne budi tvrdoglava. Naravno da znam!
Ona je prljava kurvetina.
Ne možeš tako govoriti, a samo si je vidjela.
Sada je skromna,
a uništila je život jadnom čovjeku.
Ne, ne ja idem na ovu stranu.
- Samo vi idite. Neće li zakasniti? - Ma ne!
Gledajte! Dan je prekrasan.
Da vam kažem, bilo mi je zadovoljstvo.
Ja sam Miguel, a vi?
Isabel.
Živite ovdje?
Da, u stvari nedavno sam se doselio.
Događa li vam se ovo često?
- Što? - Da vam nije dobro.
Rušite se.
Bolesna sam.
Je li nešto ozbiljno?
- Poprilično. - A, dobro.
U stvari, to nije dobro.
- Poprilično loše. - Mama ...
- Tko je to s biciklom? - Sviđa ti se?
- Jesi li ti Cholo? - Cholo?
- Ne nije, ljubavi. - Kako je bilo mama? Dođi gore.
- To su tvoje kćerke? - Da.
Ja sam Miguel.
- Bok. - Jesi ti dobro?
- Da, da. Hvala vam puno.
Ja sam Miguel ...
Dopratio sam vašu majku do ovdje ...
Ja sam Miquel.
- Da, čula sam. - Navratiti ću kasnije.
Mogu li?
Oseka će biti u 06:17, 39cm ...
plima u 11:09, 1,35m ...
u 17:50, 58cm ...
i u 23:33, 1,56m.
Plava krila
boje neba
plava krila
boje mora
To je zastava
moje domovineeee ...
Tko je to bio?
Fuentes.
- Meni govorite, maestro? - Da
baci taj bombon.
- Ovo je pjesma o domovini. - Da.
Onda to baci, pokaži malo poštovanja.
Ne sviđa mi se, bole me uši.
Idemo ispočetka.
Ovo je zastava
moje domovineeee ...
Fuentes,
dati ću ti peticu, što god poželiš.
I zamoliti ću te da ne pjevaš na školskoj priredbi.
Nemoj pjevati, samo pomiči usne, štogod ...
samo nemoj da izgubim strplje ...
Bok!
- Ovamo! - Gledaj ovamo!
- Vidio sam danas tvoju majku. - Sa tvojom majkom.
- Začepite ... - Da.
Je li joj sada bolje?
- Da, hvala. - Curo, stvarno si komad!
- Super guza, curo!
Molim vas, smirite se.
- Upravo izlazim. - Moram ići.
Ne, pričekaj trenutak, molim te.
Nemoj ići. Sranje ...
- Kako si? - Bok.
- Zgodno da si tu. - Da, trebam ići.
Gdje si ovo nabavio?
Dobio sam ga jeftinije nego običan bicikl.
Preko ljeta, ljudi su znali to unajmljivati kada je bilo u modi.
Ostao je samo jedan, pa sam ga dobio stvarno jeftino.
Trendovi se mijenjaju, zar ne?
- Individualizam. - Što?
Tip bi znao reći svojoj curi ...
ljubavi, uzmimo jedan da možemo voziti zajedno.
Živi li ovdje puno ljudi?
Rekao bih oko tisuću. Preko ljeta ima ih 50.000.
Ovo je jeftino odredište.
Sviđa mi se, tiho je.
Došao sam ovdje s obitelji kada sam još bio dječak.
Neke stvari su se dogodile pa sam se vratio.
Što ti se dogodilo?
Razveo sam se.
Shvatio sam da ne radim ono što bi želio raditi u životu.
Tada sam se sjetio mjesta gdje sam bio sretan
kada sam bio ovdje još kao dijete.
Pa si došao ovdje živjeti.
Ne znam, zasad sam ovdje.
Dobio sam posao kao učitelj glazbenog.
Nakon toga pazim na predivnu kuću jednog starijeg para.
Je li Cholova pekara u tom smijeru?
- Cholo? - Znaš ga?
Ovdje svi znamo sve, posebno pekara.
Svi jedu kruh.
- Eno ga. - Koga?
Cholo.
- Koji je on? - Onaj sjedokosi.
Hoćeš li otvoriti?
Ne izgledaš da si u žurbi.
To se dogodilo?
- Rekli su mi nešto drugo. - Što?
Da je imao nesreću i da je ona poginula.
To su ti rekli? Pitam se tko je to izmislio?
To je samo ćakula gradića.
Mora da je teško, susresti Chola.
Smiješno da sam te mogao upoznati prije nego tvoj otac.
Takve su neke ljubavne priče.
Stvari koje radimo da ne ostanemo sami.
- Misliš na moju mamu? - Ne, ne. Svi, stvarno.
Upoznao sam svoju ženu u Mardi Gras. Nije moglo biti gore.
Svi smo išli tamo ne bi li nekoga pokupili.
Nekada se dogodi, kao što se meni dogodilo.
Pa se na to navikneš.
I ponekad sa samo malo truda ...
netko vidi nekoga zaljubljenog i misli da je to ljubav.
Ne znam, nisam nikad bila u Mardi Gras.
Ni ne trebaš.
Kako znaš? Vrlo često se osjećam usamljeno.
Ali ti si predivna.
Zar je tvoja žena bila ružna?
Ne, bila je prelijepa.
Pitao sam se što je ona tamo radila.
Moji su se roditelji sreli na političkom sastanku.
Bili su mladi i bili su u komunističkoj partiji.
Imali su takve ideje.
Mama mi je rekla ...
jednom s ocem, organizirali su nešto kao kino.
Zapravo su uzeli projektor
i išli unaokolo po predgrađima i prikazivali dječje filmove.
Na početku nisu bili bliski.
Pričali su o revoluciji i takvim stvarima ...
i onda jednoga dana,
shvatili su da su zaljubljeni.
Prvi su se put poljubili pred djecom,
koja su im se smijala.
Zar to nije slatko?
Vrlo.
Sonia.
Sonia!
To je moja mama. Trebam ići.
Kako ste?
Hoćemo se ponovno naći?
Da, može.
Sretno s tvojim tatom.
I kako je bilo,
jesi li što osjetila?
Ne znam, tko sam ja da osjećam?
Vidjela sam ga izdaleka.
I Miguel mi je trebao reći koji je on.
Trebala si mu prići.
Nisam baš sigurna.
Mislila sam da ne želiš da se sretnem s njim.
Ne miješaj me u to. On je tvoj otac.
Ne budi takva. O čemu ti to? Molim te.
Ne znam što se događa. Ne znam ni što da radim.
- Mislila sam ako ga sretneš ... - Ne mogu ti više pomoći,
- Dovoljno sam učinila. - Što?
- Prestani ili ćemo se stvarno posvađati.
Ne mogu danas ni pričati s tobom. Što se događa?
- Sonia! - Što?
- Pusti me! - Ma što da pustim, mama, što?
Stalno sam s tobom, i za vrijeme operacije i oporavka
Zašto si takva?
- Što je sada? - Ne radi mi to ...
svaki puta kada želim reći što mi se događa.
Ne pravi se da ne razumiješ.
Ne razumiješ? Želiš li da ti objasnim?
Misliš li o meni?
Zar ne vidiš da nisam ja ta koja sam izabrala ovo?
To ste bili vas dvoje koji su doveli do ovdje.
Ti i tvoja jebena priča bez kraja.
- I onda si pričala s tim biciklistom i odjednom ... - Ma koji biciklista?
On nema veze s ovim, nikakve! Ne bježi stalno od svega!
Slabo mi je i umorna sam od tebe! Ne razumijem te!
Ne mogu razgovarati s tobom jer si apsolutno nemoguća!
A ja stalno moram šutjeti kao kada sam bila mala!
Ne budi zla prema mami.
- Nisam zla ... - Sonia,
Ako se želiš vratiti u Buenos Aires, idi ...
pusti nas ovdje.
Kao i obično samo mi otežavaš.
Sranje!
Mama,
daj da ti pomognem.
- Dobra večer. - Dobra večer.
- Tražite nekog? - Ne ...
U stvari da, Chola. Dolazi li uskoro?
- Stvarno ne znam. Nije li unutra? - Nema nikoga.
- Apartman br.6? - Da, mi živimo nasuprot.
Mora da je u Pendorcho-a.
Da, tako je. Mi sad idemo tamo.
- Hoćete li s nama? - Ne, hvala.
Čekati ću ga u slučaju da se vrati.
Vidimo se onda. Ja sam Lalo Fuentes.
- Drago mi je. - Ovo je Marcelito.
Isabel.
Ovdje nema djece jer je ovo gradić staraca.
- Zašto? - Ne znam zašto.
Ali imaju školu i Miguel ih uči glazbeni.
U mojoj školi imamo samo učiteljice iz glazbenog.
Muški nikada nisu iz glazbenog.
- Izgleda da ovdje žene ne sviraju klavir. - Zašto?
Ne znam zašto, nije tako lako svirati klavir.
Mama zna, jedino što nemamo klavir.
Sjećaš li se kako je znala svirati za Božić kod ujaka?
Mama jako dobro svira.
Jednog dana ćemo joj kupiti klavir.
- Koliko košta klavir? - Jako puno.
- Zašto? - Beba!
Jednostavno jako puno košta.
- Netko je pred vratima. - Idi, idi.
Pitaj tko je.
- Tko je? - Ja sam, Floria.
Floria.
To je gazdarica.
- Da je pustim unutra? - Reci joj da uđe.
Jebena kurva!
Bok, bok, bok.
Kako lijepi džemper! Bok, bok.
Zdravo slatka. Gdje vam je mama?
- Izišla je van. - Gdje je otišla?
Uhvatiti malo zraka.
Kakva šteta.
S prijateljicama sam u susjedstvu i spremamo se kartati.
- Hoće li skoro doći? - Ne znam.
- Nešto fino miriše. - Otišla je vidjeti Choloa.
Pazi ti to. Kako ukusno.
- Kako to ide? Možeš mi reći, znam za to. - Da.
- Znam da znate. - Tvoj ujak Alberto mi je rekao
kada je bio ovdje prošlo ljeto.
To je tako tužno,
mora da ona jako pati.
Idi i pusti neku glazbu. Trebam popričati s gospođom.
- Kakvu glazbu? - Bilo kakvu. Iznenadi me. Briši.
Kako je lijepa, ćao draga.
Volim te roze rajfove, to mi je najdraža boja.
Onda što to znate?
Da tvoja mama nije bila dobro ...
- i onda ... - Mojoj su mami odstranili sisu.
Rak.
Izgleda da je sada ok.
Ali živi u strahu da se nešto drugo ne pojavi.
- Nisam znala da je bio rak. - Dopustite mi da završim!
Što se tiče moga tate,
njega nisam nikada susrela.
I da,
bio je zatvaran, iako to nije prava riječ.
Vojska ga je odvela od kuće kada je mama bila trudna sa mnom.
Pa kao što možete vidjeti, moja majka nije bila ni luda ni kurva,
ili štogod bila po onome što okolo pričate.
- Ali ja nisam ... - Samo želim biti jasna.
To je sve. Želite li još što doznati?
Ah! Da! Moj tata nije lud.
U bilo kojem slučaju ne trebaju ga ovdje žaliti.
Ako se ne može sjetiti ili možda to ne želi,
to je zbog onoga kroz što je sve prošao.
Jer ono kroz što je prošao nitko ...
ne može niti bi ikada mogao zamisliti patnje koje su tamo bile.
Pa sada znate sve, ok?
Vi ćete razumjeti ...
zašto se moja mama nakon svega kroz što je prošla ...
ne znajući hoće li je bolest u bilo kojem trenutku ubiti,
želi naći s njime.
Ona želi da mi, nakon svih tih godina
i groznih stvari, budemo obitelj.
Nisam te htjela uzrujati.
- Samo sam joj pokušala pomoći. - Želite li nam stvarno pomoći?
Onda nam pomognite!
Prestanite ići okolo šireći vašu verziju onoga što nam se dogodilo.
Moja mama je bila usamljena ...
i završila je s nekim šupkom i dobila je moju sestru.
Nismo znale ništa o mom tati, pa čak ni je li živ.
Dati ću vam nešto sočno ...
za vašu ćakulu s prijateljicama:
Moja mama voli mog tatu.
I što se nje tiče,
on je i dalje jedini čovjek u njenom životu.
Onda?
Dolazi li?
Što je? Dolazi li ili ne?
Tornjajte se odavde! Cijeli dan samo trabunjate!
Odlazite.
Sve što pričate je sranje. Nemate pojama o čemu pričate.
Bok ... bok ...
U redu. uključi.
Ok.
Voli me ...
slika Ristofena sa ... maramom ...
Voli me, molim te,
Ja sam rob tvoje ljubavi.
Pogledaj kakav sam,
ne mogu živjeti bez tebe.
Voli me kao jučer ...
vatreno i strasno ...
živimo našu ljubav
uz razumijevanje i dajmo joj budućnost.
Voli me, želim hodati uz more ...
voli me, idemo u šetnju ...
Danas želim da se ne pretvaraš,
i da si potpuno iskrena ...
Voli me kao jučer ...
vatreno i strasno ...
živimo našu ljubav
uz razumijevanje i dajmo joj budućnost.
Voli me, želim hodati uz more ...
voli me, idemo u šetnju ...
Danas želim da se ne pretvaraš,
Bok, idemo se kuglati.
i da si potpuno iskrena ...
Voli me, želim hodati uz more ...
voli me, idemo u šetnju ...
Danas želim da se ne pretvaraš,
i da si potpuno iskrena ...
Voli me, molim te ...
Ja sam rob tvoje ljubavi.
Pogledaj kakav sam,
ne mogu živjeti bez tebe.
- Ćao. - Voli me kao nekada ...
vatreno i strasno ...
živimo našu ljubav,
uz razumijevanje i dajmo joj budućnost.
Cholo!
Što je?
Kako to, što je, Cholo.
Ne razumijem, tko si ti?
To smo mi.
Mi, tko mi?
Mi, ti i ja, Cholo.
Molim,
što se događa gospođo?
To sam ja, Isabel, Cholo!
To radiš namjerno.
Nemoj ići, nemoj se plašiti!
Možemo ostati još nekoliko dana.
Ne. Čemu?
Ne možemo ništa učiniti.
Bebi nije u školi, ja imam posla, a i ti ...
Gle mama, teško sam radila da bih dobila ovaj tjedan slobodno.
Znam, draga.
Znam, ali ...
Moraš razumjeti da je ovo teško i za mene.
Još se nisam oporavila.
Ja ...
Oprosti mi, trebala sam još sačekati prije ...
nego te upetljam u sve ovo.
Ćao!
Draga!
Ćao!
Ćao, kako si?
- Što je to? - A što misliš?
- Što si to napravio biciklu? - Sad imam trubu. Slušaj!
- Claxon. - A što ti je taj papir naprijed?
Prehladio sam se,
pa mogu brisati nos.
Kako ste?
Uzeću vašu curu na kratko. Brzo ću je vratiti.
Ali ja volim svog tatu.
Stalno pričamo o Cholou. Što je s mojim tatom?
To je samo za par dana ...
kada se vratimo moći ćeš viđati svog tatu svo vrijeme.
Ali ti voliš Choloa, je li tako?
Rekla sam ti, ne mogu s tvojim tatom.
Pitala sam te voliš li Choloa više ili ne.
Možda malo više.
- Što je? - Ništa.
Sigurno?
Zašto?
Što zašto?
Zašto manje voliš moga tatu?
Više ne pričamo, ne možemo skupa.
Aha, ti voliš samo one s kojima se slažeš.
To je jako lijepo.
Tako to ide, ljubavi.
Ne, tako to ide s tobom.
Vjerojatno si ti ta koja uzrujava tatu pa je on tako nervozan.
Je li tako?
Možda.
Zašto onda malo ne razmisliš o tome?
Nisi dobra prema tati.
A Cholo, s njime ni ne možeš biti skupa,
On je luckast.
Ne govori to.
Svi znaju da je lud.
Pretvara se da te ne poznaje.
Zašto mi to govoriš?
Pravi se glup.
Ne želi te vidjeti, ne voli te i to je to.
Nije tako.
Stvar s Cholom ...
Cholo nije dobro ...
Cholo je bolestan.
Ja ne mislim tako. Samo se pravi da je lud.
- Vaš poziv, gospodo. - Zašto bih ja?
Došao sam ovdje samo po kruh. Ako nije otvoreno, zla sreća.
- U redu. - Što se događa?
Nije otvorio.
Možda se nešto dogodilo Cholou.
- Cholo! - Ne, ne.
- Jeste li mu otišli do kuće? - Nismo.
Trebali bi osobno otići.
Daj mi ruku.
- Da odem s tobom? - Ne, pričekaj tu.
Što se dogodilo Cholou?
Cholo!
Jesi li dobro, Cholo?
Što ti tu radiš?
Oprosti što sam upao,
ali ljudi vani su zabrinuti.
Jesi dobro?
Da stavim kavu?
Da?
Da, staviti ću je.
Samo da im kažem da si u redu.
Sve je u redu, Sonia.
Što mu se dogodilo?
- Prehladio se. - Da odem s tobom?
- Daj da ja prije popričam. - Sigurno?
Sve je u redu.
A vi svi, ajmo razlaz. Idite u supermarket po kruh.
Ne ljuti se, reci nam kako je.
To je početak, osnova i kraj.
- Uvijek drži isto rastojanje. 500m u ovom slučaju. - Ok.
Razumiješ Mario? To je jasno?
- Skroz? - U redu?
Reci mi jednu stvar, Mario.
Ti znaš onu ženu?
Koju ženu?
Ona koja je znala biti s tvojim prijateljem.
Došla je sa svojim kćerima ... ona za koju kažu da je luda.
Luda?
- Zašto bi bila luda? - To je ono što sam čuo.
Gle, Lalo, ne znam,
Cholo mi je prijatelj. I ti znaš kakav je on.
Znaš ga, i tebi je susjed.
Da, ali tko je ona?
Žena?
- Da. - Kako bi ja to znao?
Mislim da ima nešto između njih.
Ali to je njihova stvar.
- Da, ona je skroz u redu! - Istina je, Lalo ...
- Nisam je dobro pogledao. - Ma daj.
To nije tako jednostavno za mene, Cholo mi je prijatelj.
Ima li još nešto?
Sve u redu, Mario. Sve u redu.
Vidio sam je sinoć. Izgledala mi je usamljeno
Htio bih je upoznati, razumiješ što mislim?
Da, da, jasno.
Vidimo se ponovno.
Vidimo se, Mario. Ne zaboravi učiti.
Da.
Bio sam ovdje na miru.
s tim malo što sam imao i radio,
bio sam sretan.
Sve sam zaboravio.
Gledao sam samo svoja posla.
Prvo sam naučio raditi kruh,
pa onda kroasane.
Bio sam poprilično dobar u tome, ljudi bi došli,
i osjećao sam se zahvalno za ...
kako da kažem, zbog sreće koju sam imao.
Slušam, Cholo,
ali zašto u prošlom vremenu?
Zašto?
Jer mi se jučer sve vratilo.
Bio sam budan cijelu noć razmišljajući ...
kako sam izmislio svu tu sreću ...
zbog pukog straha da bih se mogao uklopiti ...
u ovaj grad noseći svoju prošlost.
Još jednom sam bio mlad ...
i vjerovao sam.
Da,
vjerovao sam.
bilo je jednostavno sakriti što sam imao.
Toliko vremena vičući.
To je tako ...
jebeno jednostavno.
Ako želiš zaboraviti svoje snove, svoje ideale ...
onda si sretan.
Vjerovao sam, znaš?
Vjerovao sam da možemo stvoriti bolji svijet.
Ne sramim se to reći.
Znaš li kako se osjećam?
- Kako? - Uplašeno!
Paraliziran sam. Ne mogu se pomaknuti.
Cholo ...
Što ako umjesto toga ...
stvorimo manje loš svijet?
Majku mu, sada puštaju Beethovena!
Nikada nije nešto jednostavno kada je na meni red za pogađanje.
Stvar je u tome da ste donijeli puno toga sa sobom.
Ne razumijem.
- Što ne razumiješ? - Ne razumijem, kćeri.
Miguel, ako je bio uzrujan, i nije mogao spavati ...
to znači da je kada smo pričali na obali on već tada ...
Ja sam zbunjen kao i vi.
Ne znam cijelu priču.
A ljudi u mjestu, oni svašta pričaju.
Ali ono što ljudi ovdje pričaju ...
... je nešto drugo. - Što govore?
Pa ...
Je li on imao auto?
- Auto? - Da, auto.
Ne razumijem. Nije znao voziti.
Zašto bi tako nešto rekao?
- Očito je to izmislio. - Ali zašto?
Diži, diži, diži. Stvar je da ...
mislim da je na kraju u to i povjerovao.
Ali mi smo sada ovdje.
Gledaj, ogromna skuša.
- Ulovila sam ti najvećeg, Bebu! - Kakva sreća!
Gle kako dobro, Bebu!
- Divno! - Izvuci to!
Vuci u stranu ali nemoj da ti se zakači za gat.
- Ok. - Ako ti se zakači neću te više nikada ovdje dovesti.
- Je li to jasno? - Da.
Hajde, hajde.
Idemo!
Tata!
- Jeste li to vidjeli gospodine? - Ne, nisam ništa vidio.
Gle što je on ulovio, neku ogromnu stvar.
Gdje? Što to?
- Gle tamo. - Koji si ti seronja!
- Bila je ogromna! - Samo digni konac.
- Kunem se bila je riba! - Riba, moja noga.
Rekao sam ti, zakačio si konac.
- Stvarno si tvrdoglav. - Čekaj, to je raža, ogromna je!
- Čekaj, daj da je dignem prije nego li pobjegne. - Da vidim ...
Ogromna je!
Pogledaj kolika je. Stani joj na rep.
- Kako ste vi? - Jeste vidjeli što je ulovio?
- Što je to? - Raža, oko 5 kila.
- Dobar je ribar. Jeste li ga vi naučili? - Da, dobro je naučio.
Sinoć ste iznenada otišli.
Da, da.
Doći ćete i večeras?
Ne, ne, mislim da neću.
Ako se predomislite ... ja ću biti tamo.
Hvala, ali neću.
- Izmišljaš. - Ne izmišljam, tako piše!
Moja igračkica plače cijeli dan zbog ljubavi.
- Ti starci su uvrnuti. - Gdje si to pronašao?
- Bilo je tamo u kutiji. - Slušajte, slušajte.
Studeni, 1945, drugi datum.
Ti se nisi ni rodila.
- Moje tužne oči ... zove je "moje tužne oči". - Kako slatko.
Ovdje. Slušajte.
Nisam znao da bol može ići ...
pod ruku s uzbuđenjem ...
- Hej! - S potrebom da te uzmem ...
- i uđem u tvoje tijelo i ispunim ga strašću. - Ne.
- Starac je stvarno bio faca. - Ne mogu vjerovati.
- Tamo su i njena pisma njemu. - Daj da vidim!
Božanstveni su.
- Čekaj! - Što?
- Lud je i uzbuđen. - Daj da vidim.
Daj mi samo jedno ... bilo koje.
Daj da vidim ...
Da vidim, da vidim ...
Moj dragi, ljubljeni Arturo:
- To je dobro ... iako Arturo ne zvuči tako. - Ne.
Stara dama ima pravopisnih grešaka!
- Mislim da je njemica ili tako nekako. - Oh, tako.
Slušaj te. Razmišljanje o tebi drži me ...
uvjerio si me da nije sve kao ovdje.
Što mi govore ti uspavani likovi,
s kojima tragamo ...
za onime što znamo da nećemo nikada pronaći.
- Pusti to, uzmi ovo. - Ne, pusti da nastavim.
Ne želim biti ovdje,
pateći u ovoj potrazi.
Ponekad proklinjem i što sam Židovka ...
i što sam se rodila da sve ovo vidim.
Proklinjem moju glupu nadu, koja to više nije već je nešto drugo:
nestala je pred toliko mrtvih.
Među toliko ljudi uništenih zbog ničega.
Moja tetka više ne priča sa mnom.
Prvo su joj oduzeli osmijeh,
pa onda pogled,
a sada i njezinu dušu.
Vraćajući se s njom u ovaj pakao tražeći ostale,
vraćajući se u ovu destrukciju gdje su svi tihi,
gdje nitko ništa ne objašnjava i svi gledaju na drugu stranu,
glumeći nevinost, pokušavajući zaboraviti.
Bojim se, Arturo.
Bojim, da ću izgubiti svoju vjeru ...
ili razlog da živim.
Jučer sam dobila neko cvijeće i zurim u njega pored prozora.
I znaš što, ljubavi moja?
Zahvaljujem Bogu što još mogu osjetiti nešto u njihovoj ljepoti,
i njihovom mirisu,
nešto tako jednostavno, a tako prekrasno.
I tada,
u tom čudu osjećaja sam se živo, vidjela sam tebe, dragi.
Tvoje oči, tvoju toplinu
i tvoju dobrotu.
Tako te trebam.
Željela bih da svijet uči od tebe, da više nikada ne bude ovakav.
Kako ide?
Zar nisi otvoren poslije podne?
- Do ljeta, samo ujutro. - Da.
- Nema smisla otvoriti poslije podne. - U pravu si. Ideš sa mnom?
- Imaš sat? - Da, lijep je dan,
Vjetrovito je. Zvao sam i rekli su da mogu ići.
Imati ću sat vožnje i onda se vraćam.
ali Olgi sam rekao da idemo na pecanje.
- Što gledaš? - Mora da je skupo,
Letenje i kupovanje ribe.
Ovaj puta nema ribe. Nema šanse.
Reći ću da nismo ništa ulovili.
- Neka skuha neko povrće. - Zašto joj jednostavno ne kažeš?
Ne mogu, ostavi. Jednostavno ne mogu.
Kako reći njima četiri da letim u 55-toj?
Brinuti će se. One će ...
Polomiti će mi noge samo da ne odem. Brinu se!
- Bok. - Bok.
- Kako si? - Dobro.
- Ja sam ... - Znam tko si. Hoćeš ući?
Stigla sam prošlo ljeto.
Ali znamo se od moje 17-te.
Došla sam s dečkom i ostali smo ovdje.
Coca pomaže preko ljeta. Ona vodi brigu izvan sezone.
I onda se dogodilo i to smo shvatili.
Za ljude u mjestu, mi smo sestre.
- Svi to znaju, ali gledaju na drugu stranu. - Ne baš svi.
Oni koji ne, to je zato što ne žele.
To je nešto drugo.
Ali to je tako.
Što imaš sa Cholom?
Tamo radiš?
Zašto ga zoveš Cholo?
On je tvoj stari.
Da, ali obzirom da ne zna ...
Što ne zna?
Da sam mu kćer, da smo ovdje s mojom mamom.
Što je?
Misliš da tvoj tata ne zna?
Ne.
Naravno da zna.
Vidio je tvoju mamu.
Ali to je logično. Što si ti očekivala?
Ma što? Oprosti, ali o kakvoj logici ti pričaš?
Tko god dođe ovdje, dolazi s nekim razlogom.
Ne pričam puno s tvojim tatom, ali ...
nekada samo bulji u mene i ...
Znaš što? Sada razumijem.
Misli na tebe.
Da sam ti, ostavila bih stvari kakve jesu.
Dobro je, dobar je čovjek, sretan je.
Osim toga, ako ga guraš, jedino možeš postići ...
da ponovno sve proživi i to ga uništi.
Ne uzrujavaj se ali tako stoje stvari.
Ozbiljno?
Zašto bi bilo tako?
Sve što želimo je biti s njime.
Ne želimo ga povrijediti.
Ali ovdje je izmislio prošlost, bolju nego što je imao.
Bolju nego što?
- Misliš bolju bez nas? - Da.
Znam da je teško. Zbog toga smo i izmislile da smo sestre.
Tako stvari stoje. Što da kažem?
Da, štogod.
To je bio koncert u E-duru Pietra Antonia Locatelija ...
u izvedbi Sarajevskih glazbenika pod vodstvom Yanosa Pora.
Cholo, ajmo igrati nešto drugo.
Ovo je preskupo za mene.
Nije li to prvenstveno bila tvoja ideja?
Ne, u stvari ... istina, ali to bi bilo to. Ti si genij.
- Moja. Ja stalno plaćam. - Da, ali otišao sam s tobom.
- Zato što si mi prijatelj. - Da, naravno,
Ne bih to radio samo za besplatno pivo, ili?
Aha, da, da.
- "Da, da." - Ne možeš prihvatiti kritiku.
Jedini si mi prijatelj.
Misliš da ne vidim da si uvijek sa mnom?
Ti si isto moj jedini prijatelj. Nekada se pitam zašto.
Ne znam, ne znam zašto.
Zato što se volimo, imamo toliko toga zajedničkog.
- Misliš? - Da ... u stvari ne znam.
Niti ja.
Kada sam bio klinac, možda 8 ili 9 godina, moj bi me djed posjeo u krilo ...
gledao u me i rekao: najvažnija stvar u životu su prijatelji.
- Vrlo mudro. - Mudro!
Trebao mi je cijeli život da shvatim da je to bilo sranje.
Važna stvar je borba za ideale. Kad to učiniš,
izgubio si najmanje 80% onoga što je rekao da je važno.
Kako se gleda. Po meni je djed bio u pravu.
- Nisi shvatio, Mario. - Jesam.
Kada se ne slažem s tobom, onda nisam razumio?
I ne pričaj mi ta sranja! Koji su tvoji ideali?
Nemam ih, zbog toga smo i dalje prijatelji.
Ne želim nikakve.
- Pazi na brzinu. - Da, da.
Bok.
Ribar! Bok.
- Kako si, Marcelito? - Dobro.
- Čime se to igraš? - Samo ubijam vrijeme.
Cholo nije tu.
- Nije? - Znaš li kada će se vratiti?
Otišao je s Mariom do mog tate.
- Gdje to? - Otišli su letjeti. Moj tata je instruktor.
Leti avionom?
To je divno.
Dođite, uđite.
- Osjećajte se kao kod kuće. - Hvala.
Napraviti ću odličnu kavu.
Reci mi Marcelito, Cholova kuća ...
- Je li poput ove? - Da, samo na drugu stranu,
nasuprot prolaza.
Znate što? Loša vijest.
- Što? - Nemojte se ljutiti.
- Ne. - Ostali smo bez kave.
Nije važno, dragi.
Da.
Možete li mi pomoći?
U čemu je problem?
Sjedite.
- Zašto je toliko toga neispunjeno? - Gledajte,
Proći ću, to mogu obećati.
Stvar je da moram srediti moje ocjene ...
ili će tata poludjeti.
Što želiš od mene?
Ne znam ...
vi bi to mogli krivotvoriti.
Zašto su nas pobijedili?
Zato što su Britanci imali više oružja i bili su jači.
Zašto su nas htjeli ubiti?
Tako je to u ratu, ne znam.
O čemu ste to pričali?
- Ništa. Iznenađenje. - Kakvo iznenađenje?
Marcelito mi je pokazao svoju sobu.
Što je to?
To je o mom ocu.
Potopio je brod.
Mario, to je to.
Spreman je. Sada je samo tvoj.
- Idemo, Mario. - Ne, slušaj me.
Lalo, ne, poslušaj me.
Znaš da ja ... to je bilo bez najave.
Obično ne šaljem telegram za takve stvari. Spreman si i gotovo.
Vjeruj mi, Mario. I vjeruj sebi.
- Vjeruj u sebe, čovječe. - Slušaj me, ne, Lalo ...
Ma daj!
- Ne ostavljaj me. - Daj, molim te!
Lalo, meni je žao ... žao mi je ...
- Žao mi je što insistiram. Molim te ... - Ma daj!
Nisam skroz siguran s nekim stvarima.
- Postoje određeni detalji ... - Ma koji detalji, pusti to.
Spreman si. To je naredba. Upadaj, Mario.
Mario, biti ćemo u 1223,
na istoj frekvenciji.
- Smiri se. Smiri. - Što se događa?
- Ma daj. - Što je ovo? Sada je moj red,
Moram to učiniti sam. Slušaj!
- Ne osjećam se dobro, rekao sam ti u autu. - Opet?
Mario, prestani sa sranjima. Spreman si, upadaj tamo.
Ne mogu to, Cholo! Jednostavno ne mogu. Znaš što?
Imam mali proljev, mogu osjetiti kako dolazi.
- Još jedno opravdanje. - Hajde.
- Gdje? - Hajde,
- Mogu li Fuentes? - Jeste li pilot?
- Ne, nema šanse. - U tom slučaju,
samo naprijed. Idite, samo idite. Ćao.
- Sve u redu? - Što sad s ovim sranjem nije u redu?
- Što je, što je? - Zaglavilo se.
- Vrati nazad. - Evo, to je to.
Ne pričaj sa mnom, moram se koncentrirati.
Onda umukni i koncentriraj se.
- Smetaš me! - Pazi na to što radiš!
Pa pazim.
Pazim, proklet bio ...
Polako Mario, imaš kćerke!
- Što je sad? - Pazi!
- Kakva oluja? - Što to radiš?
Molim te, Mario.
- Što? - Koncentriraj se!
Koncentriraj se ili ćemo se razbiti!
- Ono je Julianova palma, kupio ju je u Entre Ríos. - Pazi!
Zašto samo malo ne uživaš? Opusti se, diši duboko.
Opusti se i uživaj!
Lalo!
- Ne urlaj! - Preznojavaš se?
Da, preznojavam se, Mario.
- Hajde ti malo vozi. - Nema šanse!
- Hajde! - Hoćeš da izađem vani?
- Puštam te! - Prekini!
Sretan rođendan!
- Jesi li im vidio lica? - Gledaj ispred!
Idemo to još jednom! Idemo!
- Jebi se! - Pazi na antenu!
- Marcela! - Pogledajte u avion!
Tata! Skidaj se s te stvari, tata!
- Isabel. - Bok.
A dijete?
Igra se s mojim curama.
Zašto?
Nije ništa. Sjednite.
- Što se dogodilo? - Ništa.
Željela sam pričati s vama.
O čemu?
- Što se dogodilo dječaku? - Ništa, dobro je igra se s curama.
Možda će vam to izgledati blesavo,
ali želim vam pomoći.
Nisam dobar u ovakvim stvarima. Ne vrijedi.
Štogod napravim u životu, ljudi misle da sam govno.
Govno.
I ovih zadnjih par godina ...
bez moje žene ...
Ne znam.
Jedino je ona bila ponosna na mene.
Drugi mi i nisu bili važni.
Teško je ne moći pogledati sinu u oči.
Znajući da si ga uvalio u ova govna.
Ali zašto onda svoju ljutnju iskazujete na njemu?
Ne znam.
Mora da je zbog srama.
Ponekad mislim da sam onako loš kako ljudi misle o meni.
Kao ...
čovjek preko puta, onoga kojeg znate.
Mislite da ne znam što misli o meni?
Misli da sam ubojica jer sam u vojsci.
Kao oni kurvini sinovi u uniformama.
Kada sam riskirao svoj život, činio sam to za moju zemlju.
Moju domovinu.
Nisam samo otišao i ubijao nedužne ljude.
Ne znam.
Mora da je sram.
Da, sram.
Najgora stvar je,
gledati na sebe na način kako drugi misle o meni.
Dragi tata:
Ja sam tvoj kćer, zovem se Sonia.
Mama kaže da si joj došao s tim imenom kada je bila trudna.
Želim zapamtiti tko si.
Od malena sam uvijek pričala "s tobom".
Mislim ...
Svi smo mislili, da si otišao u nebo, kao što je mama rekla.
Možda nisam osjetila gubitak jer te nikad nisam srela.
To je teško za objasniti, tata,
ti si uvijek bio tu.
Možda zato što si živ.
Doznali smo prošlo ljeto ...
kada je ujak Alberto bio ovdje na odmoru i pronašao te.
Želim ti pomoći,
Želim te zagrliti, želim pričati s tobom,
reći ti sve ono što želim i da si uz mene kad te trebam.
Znam da si prošao kroz strašne stvari.
Obećajem da te nikada neću o tome pitati.
Jedino me zanima što možemo napraviti od ovog trenutka.
Mama te i dalje voli.
Nikada to nije ni prestala.
Ona te isto želi zagrliti.
I mislim da zajedno s Bebom možemo biti obitelj.
Molim te tata, vjeruj nam,
dopusti nam da budemo s tobom.
Volim te jako puno,
i osjećam ti se vrlo bliskom.
Grli te i ljubi,
Sonia.
HR titlovi prasimix 12/2012.